ДЖУМАНДЖИ
СЛЕДВАЩО НИВО
Оставям това, за да те видя
и нямам търпение!
Оставям това, за да те видя и нямам търпение!
Марта: Страхотно!
НЮЙОРКСКИ УНИВЕРСИТЕТ
Съжалявам. Съжалявам...
Извинете, извинете...
Фридж: Ранен обяд в събота в "При Нора"?
Гилпин!
Още ли си на пастите за зъби? С телефон?
Довечера си отивам за празниците и...
Сега довечера ли е? Според мен още е днес.
Подреди пастите. - Добре. Съжалявам.
Татко! Прибрахме се!
В кухнята съм.
Джан! Спенсър! В кухнята!
Татко! Защо си на стълбата? Какво правиш?
Ти как мислиш? Сменям ти крушката.
Оставям те за 10 минути и си на стълба?
Защо го правиш?
Мислиш, че не мога да сменя една крушка?
Не, не...
Спокойно, добре съм.
Как е в Ню Йорк? - Чудесно.
Как върви ученето?
Върви.
Ти как си?
Страхотно! Дори не знам защо съм тук.
Оперираха ти ставата.
Глупости! Ще се оправя за нула време.
Тук не е затвор.
Искам да се върна в апартамента си. Ужасно ли е?
Да, апартаментът ти е ужасен.
Тук не е ли студено?
Котелът не работи добре. Майсторът ще дойде утре.
Като в проклет хладилник е.
Обади ли се на Майло?
Какво? Не.
Той те търси пет пъти. Защо не му звъннеш?
Защото не искам да говоря с него.
Ще ти помогна за багажа.
О... Значи спиш тук.
Съквартиранти сме.
Да... Аз мога да спя долу на дивана.
Не говори глупости! - Ако искаш...
Тук съм само за две седмици. Разполагай се.
Добре ли си? - Не казвай на майка си.
Това се включва тук.
Така.
Това е тук.
Марта: Там съм!
Фридж: Ей, Спенсър! Там ли си?
Това. И това. Синята лампичка.
До скоро
Само се вижте! Колко мило!
Утре ще тръгна за работа още преди да станете.
Ще дойде майсторът за котела.
Имам среща с приятели за ранен обяд в 10 ч.
Много хубаво. Къде?
В "При Нора". - Защо точно там?
От толкова ресторанти в Брантфърд?!
Не го избрах аз.
Какво значение има? Минаха години.
Обичам те! Радвам се, че си у дома.
И аз те обичам.
Да остаряваш е гадно. От мен да го знаеш.
Още ли си с онова гадже?
Не.
Вече не сме заедно. Поне не мисля така.
Тя ли те заряза?
Сложно е.
Опитай да видим дали ще разбера.
Ами...
Когато се запознахме,
ние бяхме...
Бяхме много
по-различни от сега.
Миналата година беше невероятна.
Бях последна година в гимназията. Имах приятелка.
Сякаш за първи път в живота си знаех кой съм.
Просто искам отново да се чувствам така.
Не знам... Връзките от разстояние са трудни.
Знам, че всички го казват,
но се оказа истина.
Да ти дам ли един съвет? Чуй ме...
Всеки ден във всеки вагон на метрото
има стотици нюйоркски жени.
Лично аз бих се оженил за всяка пета от тях без колебание.
Това е най-хубавото време в живота ти.
Така ли? - Да!
Стегни се! Няма да имаш по-хубави години.
Оттук нататък е само спускане.
Брейвстоун.
ДЖУМАНДЖИ
ПРИ НОРА
Здравей!
Леле! - Здрасти!
Господи! Как си?
Боже! Изглеждаш невероятно. - Благодаря.
Хо-хо-хо!
Фридж!
Ела тук!
Строихме къщи два месеца,
а на връщане минахме през Коста Рика,
където също беше суперско.
Това е страхотно! Радвам се за теб.
Много готино.
Значи "Ем".
Така ли да те наричаме?
Това е просто прякор.
Лепнаха ми го в колежа.
Не ме наричайте така, ако не искате.
Ем... Харесва ми. Много секси!
Добре.
Вие двамата със Спенсър още ли...
Да... Не. Все още сме в почивка един от друг.
Между другото, той къде е?
За Бога!
Какво искаш, Майло?
И аз се радвам да те видя.
Да, с удоволствие ще изпия чаша кафе.
Благодаря за поканата.
Може ли да изпържа яйца?
Прави каквото искаш. Само побързай, нямам цял ден.
Отиваш ли някъде?
Вие...
Вие поддържате ли контакт със Спенсър?
Да.
Знаеш ли какво?
Напоследък не особено.
Пиша му съобщения, но той невинаги отговаря.
Знам. - Просто съм...
Имам толкова лекции и тренировки.
А през уикенда имам мачове.
Да, знам.
Просто... Малко се тревожа за него.
Добре... Къде е той? Сериозно!
Вкусни ли са?
Горе-долу.
Как така "горе-долу"?
Така! Какво точно искаш от мен?
Не спираш да звъниш. Появяваш се след 15 години.
И защо? За да ми изпържиш яйца?
Помниш ли, когато отворихме ресторанта?
Имахме един мияч на чинии - Морис.
Разбира се, че помня Морис.
Работеше вечерна смяна.
По шест дни седмично до 2 ч. сутринта.
Миячът на чинии. - Малкият Морис.
Дори не докосваше тиганите,
докато не измие всички мръсни прибори.
Знаеше си работата.
Малкият Морис...
Говори направо! Защо винаги минаваш по заобиколния път?
Знам какво искаш. Да се извиниш.
Съжалявам, но не ме интересува.
Мислиш, че аз трябва да ти се извиня?
Човекът за котела.
Дядо Еди?
Антъни? - Аз съм, сър.
Антъни! Как си?
Влизайте, влизайте.
Как си?
Да остаряваш е гадно. От мен да го знаеш.
Това са Марта и Бетани. Това е дядото на Спенсър - Еди.
Марта? Ти си приятелката му.
Добро утро.
Съжаляваме, че се натрапихме.
Той се натрапи, не вие.
Майло Уокър.
Майло? Като в "Майло и Еди"? - Приятно ми е.
Татко казва, че ресторантът ви е бил върхът.
Току-що бяхме там. Сега е "При Нора".
Това не е никакъв ресторант. По-скоро е закусвалня.
Къде е Спенсър?
Всъщност, дойдохме да го потърсим.
Гладни ли сте? Пържа яйца.
Ще ги погледна.
Не са само за гледане.
Добре, добре...
Искате ли помощ?
Нямам нужда от помощ!
Марта?
Ей...
Къде е той?
Чувате ли го? - Да.
Чуваш ли нещо?
Сигурно е от котела. Развален е.
Как се е озовала тук?
Не знам.
Може би той...
Може би се е върнал и я е взел.
Опитва да я поправи?
Защо ще поправя това нещо?
Не знам.
Може да е отишъл за части.
Добре, пак ще му звънна.
Сигурен съм, че всичко е наред.
14 съобщения и 4 пропуснати.
Не мисля, че е излязъл.
Мисля...
Мисля, че е влязъл.
Не, не, не... - Какво?
Защо ще го прави?! - Не!
Беше ужасно! - Изяде ме скапан хипопотам!
Умрях от парче торта!
Чуйте! Чуйте!
Как ще излезе?
Ще вземе зеления камък.
И ще го пъхне в онази статуя.
Сам?
Трябва да му помогнем. - Полудя ли?
Идвам с теб. - Побъркахте ли се?
Ще се справим. Вече знаем какво да очакваме.
Трябва да престана да общувам с бели. Защо го правя?!
Тя е права Ние играхме и спечелихме.
Едва оцеляхме.
Той би го направил за теб.
За всеки от нас.
Внимавай. Изглежда строшена.
Добре дошли в Джуманджи.
Какво? Още не сме си избрали герои!
Какво?
Добре, започва се. Тази част я мразя! Така...
Не е възможно!
Приятели?
Аз...
Не... Невероятно!
Това е тя.
Аз съм тя.
Спенсър.
"Спенсър"?!
Що за каша е това?
Къде съм?
Какво е това място?
О... Боже... Мой!
Еди?
Ти пък кой си?
Аз съм Майло Уокър? Ти кой си?
Майло?!
Какво, за Бога...
Къде... - Чакай малко!
О, Господи!
Не може да бъде.
Моля? - Коя си ти?
Ти си дядото на Спенсър.
Няма майтап.
А ти си Майло.
Определено.
Аз съм Марта. Със Спенсър...
Ти си приятелката му?
Внимавай! - Какво?
Господи!
Боли като...
Бетани?
Какво? Не съм...
Не!
Не, не, не...
Не!
О, не! Не! Това не се случва!
Фридж?
Да, аз съм Фридж. По дяволите!
Добре. Явно нещо се е объркало.
Мислиш ли?!
Боже... Чакай.
Ако аз... Значи ти...
Спенсър?
Защо всички ми викат "Спенсър"?
Не, това е дядо Еди. А това е Майло.
Приятно ми е.
Какво?!
Тогава къде са Бетани и Спенсър?
Не знам! Играта не ни позволи да си изберем героите и...
Защото е счупена! - Да. Добре!
Мъртви ли сме?
Точно това се чудех и аз.
Умрял съм и съм се превърнал в дребен, мускулест бойскаут?
Не сме мъртви.
Тогава какво става?
Ще ви прозвучи доста странно, но...
Ние сме във видеоиграта "Джуманджи".
А това са телата на героите ни в играта.
Двамата с Фридж сме били тук.
Но тогава бях с твоя герой.
Ние сме в игра. И трябва да намерим Спенсър, който също е тук.
Спенсър? - Да.
Той е тук. - Да.
Спенсър? Внукът на Еди?
Да. Спенсър.
И той е тук? - Да!
И трябва да го намерим.
Значи играем на криеница?
Аз няма да търся.
Ставата ми се е оправила.
Движи се като по масло.
О, да! Само виж.
Гледай какво мога!
Имаме проблем. - Мислиш, че не знам?
Аз съм старият дебелак! Сега е още по-лошо!
Предишния път поне си бях черен!
Вижте какъв сладур.
Здравей.
Господин Уокър, не стойте до водата.
Махни се оттам! - Какво каза?
Ей!
Махай се!
Какво стана?
Какво беше това нещо?!
Това нещо
беше хипопотам.
Много са бързи.
Може да не повярвате, но са по-бързи от кон.
И хапят доста свирепо.
Страхотно, а? А най-интересното е,
че не помня да съм знаел нещо за хипопотамите
до този момент.
Ти си зоолог.
Как го каза?
Във Флорида ли сме?
Чуйте ме.
Това място е опасно. Ужасно опасно.
С Марта сме били тук и преди. Знаем какво правим.
Постоянно трябва да сте нащрек.
Ако си до вода, гледаш водата.
Разбрахте ли?
Трябва да имате очи и на гърба...
О, Боже!
Какъв беше този макарон?!
Направо да не повярваш!
Какво стана с теб?
По дяволите!
Самолет?
Какво?
Хайде! След мен!
Хайде! Следвайте ни!
Добре дошли в Джуманджи.
Защо е със самолет? - Не знам.
Не стойте така. Качвайте се!
Слагайте коланите. Нямаме време.
Д-р Брейвстоун - прочутият археолог и изследовател.
Радвам се, че се завърнахте. Очаквах ви с нетърпение.
На мен ли говориш? - Да, на теб.
Джуманджи отново е в беда и вие сте нашата надежда.
Найджъл, търсим приятеля си. Да си виждал...
Руби Раундхаус - убийцата. Добре дошла в Джуманджи.
"Убийцата"?
Да... Убивам хора.
Очаквах ви с нетърпение.
Какво му е на този?
Скъпи приятелю...
Със сигурност ме помните. Аз съм Найджъл Билингсли.
Веднага те познах, Найджъл.
Той е... Как се казва?
Той е бот. Герой от играта.
Не е истински човек.
Има ограничен брой реплики.
Приятелят ми Карл е същият.
Някой идвал ли е в Джуманджи...
Джуманджи е в беда.
Всичко е в писмото ми до доктор Брейвстоун.
Прочетете го на глас.
Дядо Еди... Имаш ли писмо?
Да имам писмо?
В джобовете?
Защо ще имам писмо?
Найджъл ти го е изпратил.
Не съм получавал нищо.
Но ние сме във видеоигра и...
Във видеоигра?
Всички ще умрем. - Да, умрели сме.
В ада ли сме? - Знаех си!
Господи!
Всичко е в писмото ми до доктор Брейвстоун.
Прочетете го на глас.
Нямам писмо! Колко пъти да го повтарям?
Не, Еди. В ръката ти е.
Откъде се взе това?
Трябва да внимаваш какво имаш в ръката.
Прочетете го на глас.
"Д-р Брейвстоун, надявам се, че това писмо ще стигне до вас."
Джуманджи отново е в опасност.
Трябва ни вашата помощ.
Ей, какво става?
Това е филм в играта. Така... Ще ти обясня по-късно.
Най-големият ни кошмар се сбъдна,
защото Юрген Бруталния се завърна.
Този безмилостен завоевател отново е в Джуманджи.
Заедно с дивашката си орда.
Спуснали са се от крепостта си в планината Затмайър
и са стигнали на юг до Летящата провинция.
Дом на свещения Соколен камък,
носен като огърлица от Старейшината.
Соколният камък пази плодородието.
Хората от Летящата провинция го съхраняват от стотици години.
Докато камъкът вижда слънцето, земята ни ще процъфтява.
Много смели воини загинаха,
но Юрген взе онова, за което дойде.
Той скри камъка в тъмнина, далеч от слънцето.
Над земята се спусна суша. Реколтата изсъхна.
Свещеният камък трябва да бъде върнат възможно най-скоро.
Затова повикахме вас и блестящите ви сътрудници.
Разбирам с каква огромна отговорност ви натоварваме, докторе.
И колко е важно това за вас.
Защото Юрген Бруталния
уби вашите родители.
Не, не!
Убил е родителите на д-р Брейвстоун?
Когато докторът беше малък.
Това е ужасно.
Повтарям го отново! Ние сме във видеоигра.
Трябва да вземете камъка от Юрген
и слънцето да го види.
Той прекосява пустинята на север.
Юрген Бруталния? Момчето на Барбара?
И помнете:
Камъка трябва да вземете, от Бруталния да го отнемете.
До край играта за да доведете, на Джуманджи името кажете.
Извинявай!
Кой е Джуманджи?
Ако съм разбрал правилно, това е сестра й.
Ето картата.
В оазиса следвайте пламъка до пустинния плод.
Не мога да кацна, ще трябва да скочите.
Какво?! - Не, не!
Спускам се ниско.
Готови! - За какво?
Нямаме парашути! Не трябва ли...
Какво?!
Успех! Бъдещето на Джуманджи е във ваши ръце.
Защо летим
като няма писта? - Сега!
Какво, по дяволите?!
Къде сме?
Къде е джунглата?
Какво правим тук?!
Трябва да се стегнем.
"Да се стегнем"?! - Да.
Никой не каза, че ще правим нещо съвсем ново!
И, между другото, какво стана с Бетани?
Коя част на Ню Хемпшър е това?
Не сме в Ню Хемпшър, Майло.
Точно така. Не е Ню Хемпшър. Вече схващате ли?
Не. Дори нямам идея какво става.
Онзи ми викаше "д-р Брейвман". Така се казва ортопедът ми.
Явно са ми оперирали и другата става
и съм под упойка.
Ей!
Вижте това!
Добре. Трябва да намерим Спенсър.
Значи трябва да започнем да играем играта.
Той също играе.
Намираме го, завършваме играта и се прибираме.
Ед, добре ли си?
Погледни ме!
Пак съм млад!
Така изглеждах...
Никога! Никога не си изглеждал така.
Като млад бях в страхотна форма.
Помня те като млад.
Изобщо не изглеждаше така.
Очите ми са друг цвят.
Целият си друг цвят.
Отива ми, нали?
Добре. Те вървят на север.
Накъде е север? - Нямам представа.
Провери картата.
Да. Сега аз чета картата.
"В оазиса следвайте пламъка до пустинния плод."
"Следвайте пламъка до пустинния плод."
Това е празен лист. - Само той вижда картата.
Всяко място е ново ниво на играта.
И става все по-трудно.
Това ниво се нарича:
Дюни.
Без майтап!
Това пък кой е?
Това е щраус.
О, не.
О, да.
Това е щраус.
Щраусът не може да лети.
Както и още 60 вида птици.
Птици като пингвина, емуто, кивито.
Странното е, че не помня откъде...
Ти си зоолог.
Преди аз бях зоологът. Това е важен герой.
Може ли да обясниш малко по-бързо?
Щраусът може да тича със 70 километра в час,
което го прави най-бързото двукрако животно.
Знаехте ли?
Забележително.
Какво великолепно създание.
Да се махаме оттук.
Какво друго знаеш за тях?
Още един интересен факт:
Имат по три стомаха.
Невероятно, а?
Хайде! Чупка!
Не го доближавай.
Това е само птица.
Хайде, мърдай! Махай се!
Трябва ли да знаем още нещо? - Чупката!
Друг интересен факт за щрауса е...
Къш, тъпа птицо!
Че на заплахата...
Махай се!
...реагира с атака.
О, Боже!
Еди! Еди!
Къде е Еди? Мъртъв ли е?
Не. - Да.
Умря, но е добре.
Значи най-накрая убих Еди
с бавното си говорене,
както той предричаше.
Защо всички падат от небето?!
Сестра, бих искал да видя д-р Брейвман незабавно, моля.
Не съм сестра.
Слушайте...
Татуировките на ръцете са броят на животите ни.
Всички имаме по три.
На вас с Фридж ви остават по два.
Ако загубите и трите...
Чуйте ме!
Край на играта.
Това е. Умираш.
Умираш за постоянно?
Да. За постоянно.
Какво е това?
Лоша работа. - Вижте...
Още един факт за щраусите.
О, не... - Говори!
Движат се на стада.
Да се махаме оттук!
Бъгита! Хайде! - Размърдайте се!
Защо съм толкова бавен? - По-живо!
Хайде, хайде! - Идвам! Карай, Еди!
Виждаш ли ключа?
Как се пали?
Не знам. Не съм карал такова.
Под таблото?
Зеленият бутон!
Давай!
Господи!
Давай!
Ти си ужасен шофьор.
Какви ги говориш? Добре сме. - Не сме добре. Ти...
О, не!
Помощ!
Дръж ме, Еди! Не ме пускай!
О, Боже... Помощ!
Помощ!
Чупка!
Махай се оттук!
Май им избягахме. - Така ли?
Добре ли си? - Да.
О, не.
Какво ще правим? - Не знам!
Качвайте се! Бързо!
Нещастници!
Еди...
Пич... - Майко!
Какво ще правим?
Какво ще правим?!
Какво правиш?!
Птици, птици, птици!
Птици!
По дяволите!
Щраусите не летят.
И бъгитата не летят!
Няма да успеем. - Ще успеем.
Няма да успеем!
Няма да стигнем! - Ще успеем!
Няма да успеем.
Това беше фантастично.
Ужасен шофьор.
Видяхте ли с кого си имате работа, птици?!
Точно така!
Видяхте ли? Бях невероятен.
Спасих теб, спасих теб
и спасих него от птицата, докато карах кола.
Бях като машина. Безмилостен.
Бях безстрашен. - Да.
Безстрашен. Такъв е Брейвстоун.
Добре... Виж това.
Божичко!
Какво?!
Силните и слабите ти страни.
Тоест, силните и слабите страни на героя ти д-р Брейвстоун.
"Безстрашен." Да.
"Скорост. Катерене. Бумеранг."
Напрегнато изражение?
Правиш тъпа физиономия.
Точно тази.
Гадост! Той е старец. Стегни се!
Еди, добре ли си? Да не получаваш инфаркт?
Лявата му страна блокира. Погледни ме!
Точно така. Добре си.
"Слабост: Сгъваем нож."
"Сгъваем нож"? Това е ново.
Брейвстоун нямаше слабости.
Много дразнещо.
Чудя се дали...
СИЛНИ СТРАНИ: КАРАТЕ, ТАЙ ЧИ, АЙКИДО, НУНЧАКУ
"Нунчаку"? Това е ново.
Добър списък.
Майло, пипни гърдите си отляво.
Моля?
Хайде!
СИЛНИ СТРАНИ: ЗООЛОГИЯ, ЛИНГВИСТИКА
И аз имам!
СЛАБОСТИ: ТОРТА, СКОРОСТ
"Зоология." За това говорехте по-рано.
Именно. - Да.
Героят ти е зоолог.
Племенникът ми Максуел е ветеринар.
Интересна професия. - "Лингвистика"?
И това го нямаше.
Това е науката за езиците. - Логично.
Научаваш цял език, докато ти обясни нещо.
Той е на 32 години. Или на 35? Времето направо лети.
Добре, да приключваме.
СИЛИ: КАРТОГРАФИЯ, АРХЕОЛОГИЯ, ГЕОМЕТРИЯ
СЛАБОСТИ: ИЗДРЪЖЛИВОСТ, ЖЕГА
Майтапиш се!
Геометрията е нова.
Кой не мечтае да е добър в геометрията!
А слабостите: "Издръжливост."
И какво друго? "Жега, слънце и пясък."
Не виждам проблем.
Не е като да сме по средата на проклета пустиня.
Какъв е смисълът от този герой? За какво е?
Той вижда картата.
Стига! Ти имаш нунчаку!
Половин година тренирам по четири часа на ден.
Виж ме сега!
Боже, колко е горещо тук!
Как може този тип да е герой в приключенска игра?
Добре, добре... Ще трябва да го вкарам във форма
и да натрупам издръжливост. Лесно е.
Лицеви опори. Пет още сега! Хайде!
Една... - Една!
О, не. - О, да!
Хайде.
Север е натам.
Наистина се радвам, че те видях, Ед.
Не ми се слуша.
За това, че се радвам, че те видях?
Ти ме продаде, Майло.
Не е вярно. Продадохме бизнеса. Беше време.
За кого? - На мен ми беше време.
Стоях на крака и сервирах
чиния след чиния цели 35 години. Изморих се.
Бях готов. Бях готов да се пенсионирам.
Стига приказки.
Оазисът.
Явно това е следващото ниво.
Следващото ниво на играта.
Ние сме в игра?
Да, дядо Еди. В игра сме.
Майтапиш се!
Ти знаеше ли?
Нали не ти се приказваше?
Бетани? - Да.
И аз се казвам Бетани.
Наистина? Татко, тя също се казва Бетани.
Така е, скъпа.
Може ли да поговорим?
Да... Заповядай.
Съжалявам, аз... Не знаех къде другаде да отида.
Не, няма проблем. Радвам се, че дойде.
Можеш ли да ми помогнеш да поправя конзолата?
Това е много опасно.
Знам.
Но трябва да опитам.
Те са моят отбор.
И какво точно търсим?
Търсим внука ми, гений.
Добре. "Следвайте пламъка до пустинния плод."
Вижте.
Те са тук.
Хиени.
Захапката им раздробява костите.
ДИМНА ЗАВЕСА
"Димна завеса."
Където има дим...
Има и огън.
Хайде.
Мислех, че няма да се върнеш.
Трябва да поговорим.
Дадено.
Не тук. Не сега.
Не и пред тях.
Разкарай се!
Леле!
Огнена!
Не е истински човек.
Какво каза?
Че ме е чакала с нетърпение
и после ще си говорим. Знаете какво означава това.
Опа!
Означава, че ще ти даде съвет.
Какво съвпадение! Аз също ще й дам нещо.
Ще й дадеш нещо! - Чакайте...
Тя е бившата ти. Старият пламък.
"Следвайте пламъка." - Какво?
Камъкът е тук.
Този ли е убил родителите ми?
Не... Да. Донякъде.
Днес загубихме достоен мъж.
Най-добрия между нас.
Дагфин беше не само гледач на хиените.
Той бе мой приятел.
Обичах го като брат.
А сега него го няма.
Любимите му хиени останаха без своя господар.
Да живее Дагфин!
Защо трябваше да умре?
Той умря, защото допусна грешка.
Опита се да открадне от мен нещо, на което държа.
Не ми остави избор.
И сега...
Аз храня с него любимите му хиени.
Отвратително.
Аз обичах Дагфин.
Не обичам никого от вас толкова.
И така...
Ключът!
Няма го.
Крадец!
Пипнах крадеца!
Чакай...
Вие... Вие сте...
Искаш да откраднеш ключа ми?
Не.
Разтърси я.
Съжалявам. Вината е моя.
Просто... Не... Не знам какво...
Олеле!
Не мога да успокоя дишането си.
Някой да има инхалатор с евкалипт?
Или кафяв хартиен плик?
Спенсър?
Тук не е ли горещо?
Това е...
Това е той. Той е.
Това не е Спенсър.
Познавам внука си. Той е момче.
Прическата ли е сменил?
Отрежи й главата!
Чакай, чакай! Мисля...
Да оставим главата?
Спенсър! - Боже!
Той не...
Часовникът ме подсеща да си взема лекарството.
Хайде!
Спенсър! Слава Богу, жив си!
Какво правите тук?
Какво ли?! Дойдохме за теб, глупако!
Бетани? - Не съм Бетани, а Фридж!
Какво? Значи...
Майло Уокър, миличък.
Майло?
Спенсър? Това ти ли си?
Дядо?
Намерих Спенсър! Ето го тук.
Ти защо крадеш?!
Аз съм си аз.
Здрасти.
Елате.
Хайде.
Бях толкова близо! Ключът беше в ръката ми.
Защо ме спря?
Някой извика "крадец" и те хванах.
Не трябваше да идвате. Контролирах играта.
Така ли? Стори ми се, че току-що те убиха.
Какво става, Спенсър? Защо изобщо си тук?
Защо играта е у вас?
Счупихме я, за да не се повтаря точно това!
Аз отидох и я прибрах.
Не знам защо го направих, но го направих.
А после снощи...
От известно време се чувствам странно и ми стана нещо.
И сега пак сме затворени тук!
Мислех, че ще съм с неговия герой!
Брейвстоун.
Исках отново да се чувствам така.
Сякаш...
Сякаш мога всичко.
Но се превърнах в Минг Флийтфут.
"Крадец, джебчия, касоразбивач."
Още един по-готин герой!
"Слабост: Полени." - Да.
Тя е малка, сръчна и алергична. Същата като мен.
Кълна се, пич! Ако оцелеем, ще те убия!
Не мога да повярвам, че си се върнал нарочно.
Съжалявам!
Съжалявам.
Чакай!
Ето я и нея.
Коя? - Бившата ми.
Добре.
Здравей.
Ако мъжът ми знае, че си говорим, до сутринта ще си мъртъв.
Не му казвай?
Слушай! Юрген и армията му се връщат в крепостта.
Там ще посрещнат братята Кабабик.
Ще им дадат Соколния камък и ще сключат съюз.
Трябва да вземеш камъка преди това.
Ти си единствената ни надежда. Затова побързай!
Боже...
Трябва да тръгваш! - Тръгвам.
Чакай! Кои бяха братята?
Братята Кабабик.
Братята Бабабик.
Кабабик.
Трябва да вземеш камъка преди това.
Ти си единствената ни надежда. Затова побързай!
Няма да е зле да ни го обясниш още веднъж.
Чакайте!
А пустинния плод? Няма ли да ни го покажеш?
Трябва да тръгвам преди Сгъваемия нож да разбере, че ме няма.
Какво? Сгъваемия нож?
Слабото му място.
Обичам те, д-р Брейвстоун!
Винаги ще те обичам.
Това е моето проклятие.
И аз те обичам!
Изглежда мило момиче.
Трябват ни камили.
Ако искаме да настигнем Юрген, ни трябват камили.
И да намерим пустинния плод, каквото и да е това.
"Следвайте пламъка." Да я проследим!
Вие вървете след нея, ние ще откраднем камили.
"Джуманджи боровинка"?
Джуманджи боровинка... Това ли е пустинният плод?
Предполагам.
"В миг на нужда, запомни, този плод ще те спаси."
Мъдрост в стил Джуманджи.
Ето го там.
Добре. С Майло ще влезем за камилите.
Дядо, ти стой тук и пази. Не се набивай на очи.
Разбра ли? Не се набивай на очи!
Ако някой тръгне да влиза в обора, свирни или нещо такова.
Дадено.
Сега не е моментът за напрегнатото изражение...
Забрави.
Не знам защо го правя.
Все едно имаш разстройство, защото си ял нещо развалено.
Боже! Потя се, потя се...
Много се притеснявам да крада. Доста неудобно за крадец.
Плодът е на дървото.
Но до него се стига през водата
или каквото е това.
Сигурно ще ни сварят или ще ни изядат пирани.
"Следвайте пламъка."
Така ще стигнем до плода.
Но не знам как ще направя скока.
Не е невъзможно, но...
Нямам обичайната експлозивност.
Ей!
Да!
Марта!
Много е тежък!
Добре ли си? Дай ръка!
Така.
Чакай малко... Какво? - По дяволите!
Господи! - По дяволите!
О, Боже!
Фридж? - Да.
Марта?
Да.
Движете се! Тук няма нищо за гледане.
Какво каза?
Казах, че тук няма нищо за гледане. Чупка!
Какво каза?
Казах чупка! Махай се оттук!
Какво каза?
Да се разкараш!
Искаш да се пробваш?
Хайде! Давай!
Какво можеш? Хайде!
Получи си го.
Елате ми, копеленца!
Ела, камилке.
Хайде, ела.
Камилите са горди и величествени животни.
О... Пак заповядай.
Ти... Говориш с камилите?
Натисни си менюто. Ето тук.
"Лингвистика."
Можеш да говориш с животните.
Да. Очевидно говоря камилски.
Ще ги помолиш ли да дойдат с нас и да...
Извини ме.
Готови са да преговарят.
Искат да знаят какво ще спечелят и колко багаж имаме.
Само ме погледни!
Какво да правя с това тяло?
Ще виждаш картата.
Не искам. Искам да съм такава!
А вместо това по лицето ми има косми!
Съжалявам! Всички тела са красиви. Дори това.
Чакай малко.
Това е страхотно! - Внимавай.
Фридж...
Това тяло е невероятно!
Внимавай. То не е играчка.
Не! Машина е!
И за десерт...
Цици!
Пипни ми циците и ще те убия!
Късно е. Направих го веднага.
Гадост!
Ей! Не прави така.
Да взимаме плода и да се махаме!
Спокойно, момиче.
Опитвам онези акробатични номера.
Не! - Гледай!
Взехме боровинката. Няма нужда.
Три-четири! - Чакай!
Фридж, внимавай! Това тяло е оръжие.
Не знаеш на какво е способно. - Страхотно!
То е заредено оръжие. - Да!
Което ей сега ще гръмне.
Боже!
Фридж!
Ела...
По дяволите!
Дай ръка!
О, не... О, не!
Господи! Беше ужасно.
Мразя да съм онзи с картата.
Да се махаме оттук.
Сгъваем нож! Ето го.
Брейвстоун... Казах ти да не докосваш жена ми!
Имаме компания.
Какво направи?
Добре, сега е моментът. Имаме нужда от вас.
Казват, че можем да излезем отзад.
С камилата ли говориш?!
Да.
Това са Лусил и Ханк. Онзи отзад е Джефри.
Да тръгваме. - Какво стана?
Дядо преби 45 души без причина.
А съпругът иска да го убие.
Пустинният плод? - Да.
Джуманджи боровинка. Тежи 50 килограма!
Дядо ще я носи.
Да се махаме.
Хайде, дядо. - Тръгваме.
Ще ги победя. - Какви ги говориш? Вече избягахме.
Казах, че ще ги победя.
О, Еди...
Не, дядо Еди! Това е Сгъваемия нож!
Има моменти, когато бягаш.
А има и моменти като този, когато оставаш...
Да!
Добър изстрел, Сгъваем нож!
О, мам...
Какво?
Скоро ще видим планината Затмайър.
Двамата с Гладис попътувахме преди тя да почине.
Обиколихме керамичните центрове на Северозапада.
Останах без ресторант, за да обикаляш и да разглеждаш пепелници?
Да, Ед. Така правят пенсионерите.
Занимават се с хобитата си.
Аз нямам "хобита".
Хората като мен не се пенсионират.
Работим, пак работим и накрая умираме.
Но ти ме пенсионира.
Ти ме пенсионира!
Цяло чудо е, че изкарахме и толкова.
Какво?! - Ти си сложен характер, Ед.
Човек не изоставя приятелите си, Майло.
Като загубих ресторанта, загубих всичко.
Да. Знам, че е такъв.
С моята камила ли говориш? - Да, говоря с камилата.
Той също знае, че си голям досадник.
Моята камила е на твоя страна?
Той не е твоя камила.
Просто те вози.
И двамата можете да го духате!
Какво каза току-що?!
Момчета!
Ще си изясним отношенията още тук и сега!
Ще ти покажа за какво говоря. Само почакай.
Майло, какво правиш?
Чакай, чакай... Така.
Искаш да се пробваш? Така ли?
Не искаш да се пробваш, Майло! Послушай ме.
Точно тук грешиш, младежо.
Искам да се пробвам. Много искам!
Ти не знаеш, Еди,
но през последните 15 години
аз изучавам тай чи.
И в момента
канализирам своето чи.
А когато приключа, ще ти сритам задника.
Майло, казвам ти, идеята не е добра.
Пич! Престани да убиваш хората.
Така... Мисля, че изяснихме нещата.
Камилите просто спряха.
Те са дотук.
Казаха, че за крепостта
трябва да вървим по пътеката и да завием надясно.
Там са земите на Юрген.
Те не искат да стъпват в тях, защото им се живее.
И ние не искаме да умрем.
Най-лошият Брейвстоун в историята.
Значи трябва да минем през това?
Добре. Ще се справим. Ще се справим.
Трябва да помислим и да решим как...
Какво говориш?
Очевидно е. Започваме от онзи мост,
после под ъгъл от 30 градуса
и след това по онези двата, които са като трапец...
Геометрия!
Ето за какво е!
Може би този герой не е съвсем безполезен.
Аз съм пръв. - Сериозно?
Виждате ли? Нищо особено.
Какво става? - Не, не...
О, не.
Дядо!
Гадост!
Боже!
Какво, по дяволите?!
Спокойно, ще се справим.
Трябва да уцелим момента. - Хайде, хайде.
След мен.
Хайде!
Хайде, Майло!
Господи... - Ела!
Погледнете! Тази скала... Движи ли се?
О, не! - Какво?
Това вече е проблем.
Кажи какво има? - Боже...
Какво? - Изплюй го!
Какво? - Кажи!
Говори, Майло!
Това са мандрили. Да бягаме.
Сега, сега!
Онзи! Под тъпия ъгъл!
Забележете ярката пигментация на лицата и задните им части.
Мандрилите са едни от най-тежките маймуни.
По-тежки са от павианите, с които често ги бъркат.
Сега към ромба!
Хайде! Бързо!
Ромб! Ромб!
Не! Марта!
Не този! Грешният мост!
На перпендикулярния!
Марта!
Не!
Спенсър, зад теб!
Скачай!
Ще те хвана!
Спенсър!
Махай се!
Хайде!
Добре, елате ми!
Хайде!
Елате ми!
Дядо!
Дядо, стига!
Дядо, спри! Свършиха!
Хайде!
Дай ръка! - Какво?!
Довери ми се!
Давай.
Последният. Цели центъра на параболата!
По дяволите! Мамка...
Еди? - Майло!
Еди! Къде отиваш?
Помогни ми, Еди.
Еди!
Майло!
Сериозно?
Бягай!
Привет.
Този пък кой е?
Алекс! Какво правиш тук?
Бетани реши да ви помогнем.
И къде е Бетани?
Тук е.
Тя е...
"Божичко! Нали?"
"Аз съм суперски кон."
"Но успяхме да ви намерим."
"Здрасти."
Това е Бетани.
Как си, момиче? - Здрасти.
Носим ви дрехи. Сигурно замръзвате.
Значи конят е герой от играта?
Да. Казва се Циклон.
Как е?
Не знам. Навехнах го зле.
Откъде взехте дрехите?
Когато разбрах, че идваме на север, отидохме на пазар.
Можеш да пазаруваш тук? Как го разбра?
Бях тук 20 години, хлапе.
Поне се отървах от тъпата шапка.
Сега имам друга тъпа шапка.
Красиво е, нали?
Да, красиво е.
Знаеш ли, Еди...
Ти не загуби всичко, когато загуби ресторанта.
Имаш много неща.
Загубих приятеля си.
Аз също.
Съжалявам, Майло.
Аз също съжалявам, Еди.
Трябваше да те открия много по-рано.
Радвам се, че дойде на кафе.
Но защо го направи?
Защо точно сега?
Майло, какво има?
Ти си болен.
Зле ли е?
Не ми остава много.
По дяволите!
Аз съм късметлия, Еди.
Бях женен за чудесна жена.
Имах чудесен живот.
Не всички имат такъв шанс.
Затова исках да се сдобрим с теб.
И след като го направихме...
Сега съм щастлив и за това.
Дядо... Майло...
Трябва да тръгваме.
"Крепостта."
Това е последното ниво.
Изкачваме планината и някак се промъкваме вътре.
А после открадваме камъка преди да дойдат братята Кабабик.
И го изваждаме на слънце?
Явно имаме план. - Какво?
Съжалявам! Явно пропуснах планираната част от плана.
Това ниво щеше да ни избие. Едва ходя.
Когато дядо ти пребие грешния човек
или ни нападне бяла мечка...
Какво ще правя аз?!
Няма да бия грешния човек.
Ще го направиш! Ти не си добър Брейвстоун!
Ти си нервен, инат си и заради теб ни убиват.
Какви ги говориш?!
А Майло...
Моите уважения, сър.
Но той не е подходящ за зоолог.
Говори толкова бавно, че докато стигне до края, умираме.
Без да се обиждаш!
Не се обиждам.
И нека ти кажа защо. Моят приятел Бернар...
Виждате ли?!
Ти си притеснителен крадец.
Бетани е кон.
Знам само, че сме затворени тук,
животите ни свършват, а кракът ме боли ужасно!
Боже! - Фридж!
Фридж! Добре ли си?
Трябва да видите това!
Такава беше и водата под дървото.
Когато ние...
Разменихме телата си.
Ужасен студ!
Майко мила! Чист лед!
Какво, по дяволите?!
Да! Толкова ми липсваше!
Боже! Здравейте, приятели!
Спенсър?
Здрасти.
Дядо? - Да, какво?
Майло?
Имаш страшно голям...
Не съм вярвал, че ще се радвам да се смаля.
Не бях виждал подобно нещо.
Толкова е хубаво да можеш пак да говориш с думи.
Спенсър! Здравей! - Здрасти, Бетани.
После искам да ми разкажеш всичко за Ню Йорк.
Май сега не е подходящият момент.
Да... По-късно.
По-късно.
По-добре ли си?
Да. Много.
Имам коса!
За първи път от 40 години. Трябва да кажа на Майло.
Внимавай, дядо. - Да...
Как е глезенът ти?
Глезенът?
Малко изтръпнал. Не е толкова зле, колкото казваше.
Това пък какво значи? - Нищо. Само...
Ти охкаше много, а не е чак толкова зле.
Ей! Оставете коня на мира!
Не мърдай!
Майло!
Чакай, кой глезен беше?
Ей, ей! Я не ме пипайте!
Тук съм, Майло.
До теб съм.
Чуйте!
Еди и Майло. Пипнаха ги.
Навсякъде е заледено. И пътят е само един.
Пълен със стражи. Не знам как ще влезем.
Така! Виждам тъмница на ледената стена.
Дядо ти сигурно е там.
А Майло най-вероятно е в хамбара от другата страна.
Добре. Да се разделим.
Единият екип отива за Майло, другият за дядо.
Но как ще влезем?
Фридж, имаш ли екипировка за катерене в раницата?
Това ли ти трябва?
Точно това.
Ето затова аз нося раницата. За това!
Много си добър. - Знам!
Марта, ще дойдеш ли с мен?
Разбира се.
Бях забравила тази част.
Страшно е.
Да...
Ще се справим. Този отбор може всичко.
Аз го знам най-добре.
Да.
Да действаме.
Дайте ръце.
Агресивни! Аг-агресивни!
Хайде!
Не знам какво е това. Не...
Да тръгваме.
Добре... Давайте!
Ще се промъкна между тях.
С тези дрехи няма да ме забележат.
Вие стойте тук. - Какво? Не!
Аз тръгвам. Стойте тук.
Алекс! Не!
Успех, Алекс.
Хайде!
Как така "хайде"? Бетани... Бетани!
Вие там! Стойте на място!
Кой, ние?
Вие ли сте братята Кабабик?
Кои да сме?
Вие ли сте братята Кабабик?
Да.
Ние сме те. Тях сме. Ние.
Ние сме братята Кадабра... Кадабрик!
Единият брат.
И аз съм другият брат.
Имаме различни майки.
Но дойдохме да вземем това, което трябва да вземем.
Братя Кабабик, от името на Юрген Бруталния
ви приветствам в крепостта Затмайър.
Благодаря.
Трябва да те попитам нещо.
Добре.
Защо не се върна, както обеща?
Първо през ваканцията, после за Хелоуин.
Не си дойде.
А после ми се обади и каза, че искаш да си починем един от друг.
Просто...
Видях снимките ти в Инстаграм. Изглеждаше много весела.
Започнах да се съмнявам в себе си.
Реших, че не съм същият.
Или че не съм този, за когото ме смяташ,
което е още по-зле.
Спенсър...
Мислиш ли, че аз не се страхувам през цялото време?
За първи път в университета всички наоколо ме харесват.
Но аз си мисля, че...
Не знам. Сякаш...
Сякаш е въпрос на време някой да разбере каква съм.
Но си спомням за теб.
Защото ти ме караш да се харесвам такава, каквато съм.
Когато човек е несигурен,
тогава има нужда от някого до себе си.
Здрасти, г-н Уокър.
Защо си увесил грива?
Тъпа шега. Не можах да се сдържа.
Хайде да те измъкнем оттук.
Добре.
Маршрут с препятствия.
Отдават ти се.
Стига! Намерете си стая!
Дядо...
Сега ще те измъкнем.
Да се махаме от тази дупка.
Трябва да вземем камъка.
Сигурно е в съкровищница или в нещо подобно.
Така е в тези игри.
По пътя насам минах покрай трезор.
Една врата - стоманена и дебела.
Може да се влезе само през решетката на тавана.
Мисля, че го разбрах.
Стъпваш само на изпъкналите.
Юрген Бруталния ви очаква.
Кажете ми... Кой от двамата кой брат е?
В какъв смисъл?
Кой брат кой е?
Кой от вас е Август и кой е Томатоли?
Аз съм Август.
А аз съм Томатолик.
Август Кабабик.
Най-умният човек в Джуманджи.
Да, аз съм най-умният.
И Томатоли Кабабик.
Това съм аз.
Най-смелият евнух.
Чакай, какво?
"Евнух" ли каза?
Томатоли Кабабик.
Всички знаят за твоята велика и храбра саможертва.
Как си дал тестисите си, за да спасиш земите ви от наводнение.
Май има някаква грешка. - Разбира се!
Всички знаят за малкия ми брат и неговите прочути тестиси.
Където и да са те.
Я върни малко!
Върни малко да изясним нещата.
Супер смел!
Аз съм супер умният, а той е супер смелият.
И супер безтопчестият.
Стига! И двете ми топки са си тук.
Духовно.
Духът им е тук с нас. Завинаги.
Разбира се.
Нали, братко?
Да...
Аз нямам топки.
Ето го ковчежето.
Добре. Твой ред е, дядо.
Мой ли? - Да. Ти си крадецът.
Твоята героиня Минг. - Минг?
Минг... Така се казва героинята ти.
В торбичката имаш шперцове.
Шперцове ли? Защо ще... Шперцове?!
Защото Минг е крадецът.
Защо не слезе някой от вас?
Ти имаш уменията. - Аз ли?
Не ти. Минг.
Да... Минг.
Моля те, не питай коя е Минг!
Не беше зле, а?
Сега остава да разберем как да те измъкнем.
Тръгваме ли?
Това е много яко!
Добре дошли!
Да ви предложа парче торта?
Не! Не! Не!
Не, благодаря.
Внимавай.
Приятелката ти Минг може ли така?
Имаме проблем.
Благодаря.
Братя Кабабик...
Представям ви Юрген Бруталния.
Най-накрая се срещаме
в този исторически ден.
Да, много ни е приятно.
Твоя милост,
ако това е прочутият Соколен камък
на дебелия ти тлъст врат,
може би бихме могли
да го вземем.
Днес ние изковаваме един неразрушим съюз.
Заедно с вашето семейство
аз ще превзема света земя по земя.
Питам ви в този исторически ден:
Къде е тя?
Къде е коя? - За кого говорим?
За сестра ви.
Моята бъдеща невеста.
Знаеш ли...
Станало е някакво недоразумение.
Къде е сестра ви?
За коя сестра говорим? За Деби, за Брук
или за Сиера?
Къде е сестра ви?
Подготвя се за сватбата в хотела.
Прави типичното за булка в сватбения й ден.
Забавления с момичетата, прически, маникюри...
Ако сте дошли тук без сестра си,
ще се наложи да ви отрежа главите.
О, не! Не, недей! За Бога, не!
Ей, пусни ме! Не!
Питам за последен път:
Къде е сестра ви?
Тук съм.
Гуендолин Хортензия Луелда Кабабик?
Това си ти?
Да. Аз съм.
Моля те, Брутални! Освободи братята ми.
Имаш ли намерение в този ден и в този час
да се венчаеш за Юрген Бруталния от Затмайър?
Да. Такъв е планът.
Имаш ли намерение да му родиш деца
и да изковеш кръвен съюз с вашето семейство?
Да.
Гуендолин Кабабик...
Позната из целия свят с красотата и хитростта си.
Сега...
Ти си моя.
Може ли да докосна Соколния камък?
Разбира се, моя невесто.
Благодаря.
Вземи го.
Юрген Бруталния!
Братята Кабабик са се задържали в Горек.
Те са самозванци!
Дръжте ги!
Не, не! Можем да обясним!
Не ти казах нещо.
Имам си гадже.
Назад! - Не приближавай!
Стига бе!
Ще ви изгоря, кучки!
Ще ви изгоря физиономиите.
Отивам при братята в Горек.
Убийте ги!
Настигни го! Вземи камъка!
Не мисли за нас. Тръгвай!
Раницата.
Махни се! Знам геометрия!
Изобщо не се шегувам. Махайте се!
Фридж, ще умрем!
Някой ще танцува ли с булката?
Искаш да се пробваш?
Хайде!
Нунчаку.
Супер!
Успяхме.
Да вървим!
Хайде, хайде! - Бързо!
Вижте!
Това Спенсър ли е? - Господи!
Не!
Спенсър!
Не!
Кой си ти?!
Аз съм д-р Смолдър Брейвстоун.
СИЛНИ СТРАНИ: Гняв. Обезглавяване
СЛАБОСТ: Джуманджи боровинка
Спенсър!
Каза да го възседнеш!
Аз ли?
О, не! Майло...
Боже! - Какво прави?
Чакайте!
Майло!
Да, Майло!
Давай!
Идваме, Спенсър!
"Слънцето да го види."
Дядо, камъкът!
Слънцето трябва да го види! Готов!
Хайде, Майло!
Давай! - Хайде!
Да!
"Името кажете."
Кажи името.
Кажи името на играта!
Джуманджи!
Какво казват?
"Джуманджи"?
Да!
Победихме! - Успяхме!
Пусни ме!
Пусни ме, по дяволите!
Това ли търсехте? Това малко камъче?
Дядо, бяхте невероятни.
Може да не знаеш, но Майло има много таланти.
Майло и Еди.
Сега пък какво става?
Поздравявам ви, приключенци! Вие спасихте Джуманджи!
Отново!
А сега, с ваше позволение,
д-р Брейвстоун, аз ще взема камъка.
Ще го пазя с цената на живота си
и ще го върна на Старейшината на Летящата провинция.
Вашата работа тук приключи.
Цяло Джуманджи ви благодари.
Тъжно е, но се разделяме.
Няма нищо тъжно. Готов съм да се махна веднага.
Какво?
Наистина?
Няма да повярвате.
Какво каза?
Каза... - Че иска да остане.
Че някой трябва да се грижи за това място.
И че на 75 години за първи път може да лети.
Но няма да може да излезе.
Той знае.
О, Майло...
Сякаш току-що се събрахме отново.
А сега те губя завинаги.
"Няма да ме загубиш, приятел. Винаги ще съм до теб."
Да бъда твой партньор
беше едно от най-хубавите неща в живота ми.
Той ти благодари.
Не, не...
Аз ти благодаря, Майло.
Да!
Пази се, Майло!
Довиждане! - Давай!
Сбогом, Майло! - Чао, г-н Уокър!
Това е партньорът ми.
Пожелавам на всеки да има приятел като Майло.
Хайде, дядо.
Да си вървим у дома.
Приятели...
Благодаря, че дойдохте.
Ако го направиш пак, си оставаш тук!
Аз няма да се върна повече.
Добре ли сте?
Дядо, добре ли си?
Да... Добре съм.
Майко мила!
Удар. Квадрат. Блокираш.
Големият отдолу?
Големият... Не, онзи над "R".
Над номер две.
Удар, удар... Блокираш.
И ме риташ. С кръгчето.
Ще ти кажа нещо. Да остаряваш...
Знам. Да остаряваш е гадно.
Да остаряваш...
...е благословия.
Понякога го забравям.
Но е така.
Какво повече мога да искам?
Здравейте.
Как беше денят ви?
Беше страхотен.
Да...
Спенсър ме научи да играя видеоигри.
ПРИ НОРА
Няма да стане!
Добре ли си, дядо?
Да. Имам много хубави спомени тук.
Еди? Еди, ти ли си?
Нора...
Здравей. - Здрасти!
Здравейте!
Здрасти...
Как си, брато?
Как е бизнесът?
Знаеш как е.
Управителят ми напусна и замина за Филаделфия.
Оттогава е пълна бъркотия.
Трудно е да намериш хора, които разбират от занаята.
Но ти го знаеш отлично.
Трябва ли ти помощ?
Сериозно ли? Тоест, аз...
За мен ще е чест.
Е...
Радвам се, че си тук, Еди.
Аз също.
Аз... Ще занеса това там,
накъдето бях тръгнала и...
Сега се връщам.
Трябва да дойдете в Ню Йорк.
Нямам търпение.
Нашият отбор. Завинаги!
Завинаги!
Вечно.
Вечно и завинаги?
Да поддържаме връзка.
И още нещо!
Хайде да си обещаем повече да не се връщаме там.
Мислех, че сме го решили.
Съжалявам, че закъснях.
Тези дни има много развалени котли.
Няма проблем. Радвам се, че успяхте да дойдете.
Котелът е там.
Това стара конзола за видеоигри ли е?
Най-вероятно.
На сина ми е.
Аз съм запален геймър.
Но не съм виждал такава.
Изглежда счупена.
Най-добре не я пипайте.
Превод на субтитрите: Христо Христов